"De svævede frem og tilbage. Hun var rank og med sænket hage."
"Han bevarede den samme stilling med fremadskudt mund."
"Hun kunne virkelig valse, og de blev ved længere end de andre."
Vi er til ballet på Vaubyessard, vendepunktet i madame Bovarys liv.
Det øjeblik, hvor hun tror, hendes drømme går i opfyldelse-
- men det bliver bare en lang venten på en ny invitation til ballet.
Jeg tænker på de symbolske personer: Den blinde, der synger seranader-
- og den uskyldsrene dreng Justin, som giver hende arsenik.
Det er ligesom i "Salammbô" og spørgsmålet om døden-
- der kommer uventet, og begær kan medføre døden.
Jeg hedder Joubert. Martin Joubert.
Jeg er vendt tilbage til Normandiet for at overtage min fars bageri.
Jeg var 12 år hos forlaget Pelletier-
- hvor jeg redigerede afhandlinger, som ingen læste.
Jeg troede som mange andre parisere, at jeg ville finde fred og ro her.
Men det kunne jeg godt glemme.
Hvad er det, du kommer med? De er jo næsten sorte.
- Martin? Hvad tænker du på? - Jeg er bekymret for ham.
- Hvem? - Charles.
Briterne er for velopdragne til at begå selvmord.
- Tror du? - Barber dig.
Det lykkedes ikke min kone at berolige mig.
- Hvad laver du? - Det er nok bedst at brænde det hele.
Jeg vil ikke se hendes ting.
Det er Gemmas dagbog. Jeg kan ikke klare at læse den.
Vil du have et glas?
Gemma førte altså dagbog.
"Jeg skal giftes med et spørgsmålstegn."
Åh! Se hér!
Halløj. Hej med dig.
Hun kunne lide Charlie for duften af lak og savsmuld på tøjet-
- hans gode humør og alt det andet.
Men hun kunne ikke lide hans ekskone, der ringede og brokkede sig.
Ja. Nej, du fik bilen og huset, og jeg skal jo leve.
Hun har grædt. Det er ulæseligt.
Forandringen var i virkeligheden hans idé.
Det var en radikal forandring.
Han ville væk fra trafikken og bo et fredeligt sted.
Et sted, hvor livsglæde betyder noget.
De ankom en søndag klokken ti.
Den dag var du særlig irriterende.
Gus!
- Hvis hund er du? - Goddag.
Halløj.
- Er I englændere? - Ja.
- Joubert, Martin. - Vi er Gemma og Charlie Bovery.
- Goddag. - I må undskylde min hund.
Nej, den er sød.
Jeg er jeres nabo. Mit hus ligger derhenne.
- Hvor kommer I så fra? - London.
London er en dejlig by. Sig bare til, hvis jeg skal hjælpe.
- Tak. - Mange tak.
Undskyld min hund. Gus!
- Jeg sætter det her på køl. - Lad os åbne en flaske vin.
Ja, det gør vi. God idé!
- Jeg lader de tunge ting være. - Undskyld... Gus! Kom her!
Gus! Det må I undskylde. Hav en god eftermiddag.
- Nej, Carrington! - Carrington! Kom her, din pølse!
- Det er utroligt, huset blev solgt. - Ja, og de er englændere.
- Gæt, hvad de hedder. - Spis nu, Julien.
- Jeg er ikke sulten. - Spis! Du vokser stadig.
- Hvad hedder de? - Gæt.
Sherlock Holmes? James Bond? McDonald's?
Bovery.
Bovery...
De hedder Charles og Gemma. Hvad siger I så?
Her i Normandiet, hvor Flaubert skrev sit mesterværk.
- Vi har set den i skolen. - Hellere "Princesse de Clèves".
- "Call of duty". - Vi taler ikke om computerspil.
Ved du hvad?
Du må hellere tage stoffer end sige sådan noget.
Tak, monsieur. Farvel.
Det her er Frankrig, Charlie. Alting er så anderledes. Goddag.
Goddag.
Undskyld, monsieur. Hvad er det for et brød?
Det hedder Graines de tournesol.
- Tournesol? Hvad er det? - Solsikkefrø. Det er fantastisk.
- Det er økologisk. Undskyld mig. - Nej, mit franske er håbløst.
- Vi er flyttet hertil fra London. - Det er utroligt! Vi bor her også.
Min mand er engelsk, og jeg er fransk.
- Charlie. Det her er Gemma. - Hej, mit navn er Wizzy.
Det er noget godt brød.
Jeg tager det her med tournesol. Hvad er det dér?
La croquinette med flere slags korn.
Men De burde smage det her. Det indeholder hørfrø.
- Jeg tager alle. - Man siger: "Jeg tager alle tre."
- Eller: "Jeg tager det hele." - Det hele... Hele baduljen.
- Det hele? - Ja.
- 4,60, tak. Farvel. - Farvel.
Kom, Gus.
Gus!
- Goddag. Går det godt? - Fint, tak.
- Sikke en flot buket. - Der er en hel mark af dem.
- Stolt kavaler. - Hvilket?
Det er blomsternes navn.
Det er mit ordforråd.
- Stolt kavaler... - Skal jeg vise Dem noget?
- Ja, gerne. - Følg med mig.
Den her vej tog Ernest Delahaye. Han var Rimbauds ven.
Rimbaud var næsten samtidig med Flaubert.
Alting er så smukt her. Det store hus bagved er også smukt.
La Boissière... På Bressignys tid holdt de store fester her.
- Nu er det en ruin. - Jeg elsker ruiner.
Så vil De elske vores land, for alting er begyndt at...
- Hold op, Gus. - Han er nuttet.
Det er en krydsning. Han kan være meget irriterende.
Carrington kan også være irriterende.
Godt... Jeg fortsætter min tur.
På et enkelt sekund og med en ubetydelig gestus-
- satte hun en stopper for ti års seksuelle dvale.
- Godaften. - Undskyld... Strømmen er ødelagt.
- En afbrydelse? - Nej, det er ad helvede til.
- Skal jeg komme? - Ja.
- Godt. - Tak.
- Sådan. Installationen er udslidt. - Udslidt?
- Den er gammel... Kaput. - Den er færdig.
- I burde have jordtilslutning. - Tusind tak.
- Vil De have et glas whisky? - Ja.
Kom med mig.
Kom!
Vi har en købmand, hvis man mangler et par ting.
Der er også et mindre supermarked-
- og så et kæmpe supermarked på vejen mod Dieppe.
Men hvis I vil have gode tomater som for eksempel bøftomater-
- er der marked onsdag og søndag og i Rouen om lørdagen.
Hvad med vin? Jeg er flyttet hertil især på grund af vinen.
Martin? Hvor skal man købe vin?
Vin? Det ved jeg ikke... Hvad kan I godt lide?
Gemma foretrækker hvidvin, og jeg elsker rødvin.
Jeg er ikke specialist, men der er alt i Rouen.
I kan vist godt lide alkohol. Det har jeg lagt mærke til.
"Dybt nede i sjælen ventede hun på en større begivenhed."
"Som matroser ved et skibbrud spejdede hun-
- med et fortvivlet blik over sit livs tomme ensformighed."
"Hun søgte nogle hvide sejl langt ude i den tågede horisont."
Vi har masser af oste: Camembert, Livarot, Pont-I'Évêque...
- Det er en gedeost, ikke? - Nej, den er lavet af komælk.
- En mus! - Det er bare en skovmus.
- Jeg er nødt til at købe noget gift. - Nej, lad være med det.
- I må ikke bruge gift! - Fælderne virker jo ikke.
Rottegift består af arsenik. Det er alt for farligt.
Der sker tit ulykker.
I har en lille, nuttet hund. Vil I finde den livløs på gulvet?
Hold dog op, Martin. Helt ærligt...
Det irriterer dig, at kvinder ofte er bange for mus.
Jo, jeg kender dig udenad.
Hun er typisk engelsk. Hun smiler ikke, og hun keder sig.
Hun er køn, men på en banal måde.
Det er ikke banalt for en kvinde at hade sit banale liv.
Madame Bovary igen...
Hun er almindelig banal.
Fandens!
Charlie! Henter du lige en spand?
Ja... Det er utæt. Sådan er det i gamle huse.
- Det kunne vi forvente. - Ja, men det er for meget.
Her er koldt og fugtigt og fyldt med kryb.
- Bønderne havde det nok bedre. - Mener du hungersnød og pest?
Super! Det vil jeg glæde mig til.
- Nej, det der er briochedej. - Hvad er det for et baguette?
- Det er et snoet baguette. - Snoet?
- Og det dér? - Det er med spelt. Det er hvede.
- Det dufter herligt. - Ja, intet slår duften af brød.
- Det er smukt at se det hæve. - Det lyder sådan.
- Vil De se, hvordan det bages? - Ja.
Kom med mig. Pas på trappetrinnet.
Tag godt fat i dejen. Forsigtigt og langsomt...
Sådan. Det er godt. Dejen skal æltes grundigt.
Sådan.
Det er rigtig godt. De har kontrol over dejen.
Det føles behageligt. Det er meget beroligende.
Ja, det er min form for daglige yoga.
Det får de negative tanker til at forsvinde.
- Det er magi. - Magi...
At ælte en dej er ligesom at røre ved jorden.
Den Jord, hvor alt liv udspringer.
Det frigiver sanserne.
Det er meget naturligt.
Intet er ædlere...
...end såsæd.
- Der er varmt her. - Ja, det er der.
- Ved du, hvad han fik i matematik? - Hold nu op.
Nej, jeg holder ikke op. Fortæl far, hvad du fik.
- Det er kun fordi... - Hvilken undskyldning er det nu?
- Vil du gå året om? - Ja, anstreng dig lidt...
Nej, vi burde indføre en straf. Ingen computerspil.
Er du gal? Jeg fik 02, men det var et uheld.
Et uheld? Det sker jævnligt. Du er ramt af uheld, Julien.
- Goddag. Er der mange æbler i år? - Nej, men der er da nogle.
Enten er der mange, eller også er der få.
Gus!
- Goddag, Mme. Bovery. - Goddag.
Hold op med at genere den lille hund, Gus.
- Har De læst den? - Nej.
Det er et mesterværk.
Den tryllebandt mig som ung.
Den handler om en kvindes skuffede forventninger.
Det er en banal historie fortalt af et geni.
Flaubert opfandt en universel figur: Kvinden, der keder sig.
Det er blevet en slags arketype. Det lyder måske lidt kompliceret.
Nej, men... det lyder virkelig sjovt.
Jeg ved ikke, om det er sjovt, men De taler bedre og bedre fransk.
Tak. Hvor er Carrington? Carrington?
- Nej! - Kom her, Gus!
- Sikke et regnskyl vi fik. - Ja, vi har problemer.
Vi har et hul i taget, og afløbet svømmer over.
Folk tror, her er idyllisk, men man skal være stærk i sindet.
Man skal være stærk.
Man bliver forbavset over at høre, hvor mange der tager lykkepiller her.
Ellers er der Calvados. Vi har den bedste producent.
- Vil De smage? - Hvorfor ikke?
Calvados?
Tak.
- Det er stærkt. - Det er Calvados.
- Hvad er det? - En æbleslikkepind.
- Den er lillebitte. - Goddag, M. Joubert.
Hej, Gemma. Hvordan går det? Det er min mand Mark.
Hej. Din mand er vist dygtig til møbelrestaurering-
- og du er fremragende til at male. Det har vi brug for.
- Vil I komme forbi på søndag? - Fantastisk!
- Jo tak. - Det er super! Farvel.
- Farvel og tak. - En florentine, tak.
- Florentin. - Florentin...
I franskmænd hader penge. I er alle sammen socialister.
Nej, heldigvis ikke mig. Så var vi aldrig blevet gift.
- Selv de konservative er socialister. - Er det slemt at være socialist?
I er imod privatiseringer og skat.
Er en perfekt civilisation lig med en uhæmmet økonomi-
- pundet som højeste mål og pæne græsplæner?
- Lad os undgå en hundredårskrig. - Stemmer du på Labour, Charlie?
Så er det godt, Mark. Pause!
Skal min kommode repareres?
Jeg siger undskyld.
Jeg var måske... en lille smule for alvorlig.
Det er slut, Martin. Vi har forstået din pointe.
- Ingen af dem forstår dit engelske. - Så dårlig er jeg ikke.
Jo, det er du, og du behøver ikke tvære det ud.
Det er den forhal, jeg talte om. Jeg havde tænkt mig...
Kan du lave en marmorimitation?
Jeg vil have en blanding mellem Gianni Versace-
- og noget meget italiensk.
Men også noget japansk, stilrent og enkelt.
En geisha, som har boet i Miami.
Ja, det har jeg gjort før. Det er en af mine specialiteter.
Virkelig? Perfekt!
Her er mit yndlingsrum. Det er fitnesslokalet.
Den her maskine er suveræn. Alle har den i Los Angeles.
Den vibrerer og strammer ballerne. Jeg ligner en 22-årig stripper.
Du burde prøve den. Det er vigtigt at brænde kalorier-
- og især i Normandiet, hvor maden er så fed.
Kærlighedshåndtag...
Jeg havde ønsket, du havde ønsket, han havde ønsket, vi havde ønsket...
De havde ønsket... Nej, jeg tager fejl.
Goddag, Gemma. Hvordan går det? Vi har ikke set Dem et stykke tid.
- Jeg prøver at tabe mig. - Ja, det kan jeg se.
- Lidt... - Det er pænt.
Men mit brød er ikke fedende.
- Er det ikke? Hej igen. - Hej.
Carrington!
En hveps! Den stak mig!
- Hvad er der? - På ryggen! Hjælp mig!
- Jeg har en hveps på ryggen. - En hveps?
- Men så må jeg... - Den er der. Vil du knappe op?
Knappe op? Det gør jeg nu.
Sådan der... Gør det ondt?
Den er død. Det er en bi og ikke en hveps.
- Det gør stadigvæk ondt. - Brodden sidder der nok endnu.
- Så fjern den. Kom nu bare! - Ja, men for at fjerne giften...
- Gør det ondt? - Ja, det gør ondt.
- Jeg er nødt til at... - Hvad?
- Jeg er nødt til at suge på såret. - Så gør det. Sug på mig!
- Skal jeg? - Ja, gør det nu.
Godt, så suger jeg.
Stå helt stille.
Undskyld, men hun... Mme. Bovery blev stukket af en bi.
Gemma Bovery. Hervé de Bressigny.
Hvad sker der? Det er frygteligt.
- Det er heldigt, jeg kom forbi. - Er du på ferie?
Jeg skal læse jura. Det kan jeg ikke i Paris.
Jeg er ligeglad med den eksamen, men min mor vil få en prop.
- Trækker hun vejret? - Ja, heldigvis.
De har fået to stik. Et af bien og et af mig.
De fik et anafylaktisk chok. Vi giver Dem et antihistamin.
Et øjeblik...
Det er ikke noget alvorligt. Hun fik en allergisk reaktion.
Tusind tak for hjælpen. Jeg vidste ikke, jeg var allergisk.
- Det kan ske for alle. Går det? - Ja.
- De var fantastisk, Martin. - Det er normalt.
Jeg havde ønsket, du havde ønsket, han havde ønsket...
Jeg havde ønsket alt det, hun havde ønsket.
Jeg er vild med det. Jeg er vild med din udsmykning.
Det ser ægte og rustikt ud. Det er supergodt.
- Det her er særlig godt. - Tak.
Folk har tendens til at overdrive. Her er det minimalistisk og chikt.
Sikke en fantastisk pejs! Den er stor og meget middelalderlig.
Det findes kun i Normandiet. Er det ikke smukt, Mark?
- Jo, det er smukt. - Ja, ikke?
- Hvad er der derinde? - Soveværelset.
Åh, Gud!
Den gammeldags rosa... Det er simpelthen den rene drøm.
Jeg tog et blad med for at vise dig en farve.
Det er Pandora og Patrick Large. Vi var naboer i Elgin Crescent-
- hvor Elton John bor. Nu bor staklerne i Clerkenwell.
Jeg ville vise dig den turkise farve. Den er smuk, ikke?
Et, to, tre...
- Ser jeg godt ud? - Ja.
- Skål! - Skål!
- Blågrønt er også smukt. - Undskyld?
- Ser det ikke fantastisk ud? - Jo, og det er nemt at lave.
Hej! Tak for det hele.
Er alt i orden?
Patrick er faktisk gift.
Sikke en hykler.
Han så enormt selvtilfreds ud.
Den selvglade idiot.
- Hvad skal du? - I byen. Vores afløb stinker.
- Jeg vil finde en blikkenslager. - Jeg ordner det.
Selvfølgelig, Charlie.
Det var første gang, jeg så hendes ben.
Hun så på sæbe, lys og svampe. Alt det turistede tingeltangel.
Deodoranter med groteske dufte. Pludselig så jeg Hervé de Bressigny.
Der skete noget meget besynderligt. I det øjeblik, hvor jeg så ham-
- følte jeg mig som en filminstruktør, der har råbt: "Værsgo!"
- "Har De fået det bedre?" - "Jo, tak. Hvad med Dem?"
- Har De fået det bedre? - Jo, tak. Meget bedre.
- Hvad med Dem? - "Det går godt."
Det går godt, tak.
Jeg følte en mærkelig opstemthed. Jeg så dem nøgne i hinandens arme.
Madame Bovary stødte ind i den lokale godsejer Rodolphe-
- ligesom Gemma og Hervé.
Nej, det går ikke så godt. Jeg er lidt deprimeret. Tungsind...
- Tungsind? - Det vil jeg ikke gå i detaljer med.
Åh! Prøv at dufte.
Hvad kalder de det?
Det var et intelligent træk.
Gæt nu! Jasmin, syren, lavendel, petanquespiller, camembert...
- Er det ikke komøg? - Komøg?
- Ja, møg fra en ko. - Jo.
Det stinker virkelig. Hvad skal jeg sige... Ulækkert?
- Føj! - Ja.
- Godt... Vi ses. - Ja, hej.
Han tænder en smøg.
Ja, kærligheden gør ondt.
- Hvem taler du med? - Hvad? Ikke nogen.
Jeg har kaldt på dig, og du står og glor på Bressigny.
Er du tiltrukket af mænd nu? Undskyld, monsieur.
Udmærket...
Hør her...
Jeg har inviteret folk herover til middag i morgen.
- Du siger altid, vi ikke ser nogen. - Jeg er ikke i humør til det.
- Jeg laver min karrygryde. - Nej.
Du kan ikke invitere franskmænd og forgifte dem. Jeg laver noget.
- Goddag. - Hej.
Jeg anbefaler den her. Den er dyrere, men bedre.
- Det er et sikrere valg. - Tak.
Jeg ville gerne anbefale mineralvand, men jeg er nødt til at gå.
Eftersom vi er naboer... De burde komme forbi slottet.
Det er en smuk bygning fra 1200-, 1300- og endda fra 1800-tallet.
- Går det godt, Rémi? - Ja.
Klø på!
Hvem har vi dér?
Halløj!
Det må jeg sige...
Jeg kom til at tænke på Hervé. Men ikke den konventionelle Hervé-
- der sidder og sveder over juraen.
Han er en gådefuld forfører, der venter tålmodigt på sit offer.
Gus? Skal vi vædde et kødben på, hun drejer til højre?
Hun gjorde det.
- Det er mig. - Hej.
Det er som tak for dine gode råd. Forstyrrer jeg?
Nej, slet ikke. Kom indenfor.
Det er virkelig smukt.
Meget charmerende.
En englænder ville have ødelagt det med maling og grimme ting.
Det er utroligt, man kan skabe det.
- Det her var min fars kontor. - Det er gammelt.
- Det er hér, at jeg læser. - Er det?
Jeg kan ikke fatte det. Hun burde lave mad derhjemme.
Hvad i alverden laver hun der? Det er uhyggeligt. Ti stille!
Jeg bilder mig sikkert noget ind. Hun drikker nok bare et glas.
- Har I købt wasabien her? - Ja.
Det er deprimerende, man ikke kan finde alting.
Jeg bestiller alle mine varer fra London.
Det er ikke nemmere, men bedre. Så ved jeg, hvor alting kommer fra.
Jeg har et særligt forhold til mad.
Jeg spiser mest mandler, tørret frugt og frø.
Almonds. Mandler. Det er en god antioxidant.
Jeg er ligesom en lille gnaver.
Tak.
Jeg talte hele 78 minutter-
- fra det øjeblik, hvor hun drejede, indtil hun var hjemme igen.
Hvad lavede hun i 78 minutter?
- Martin? Send mig din tallerken. - Ja.
Undskyld, men i hvor mange år har jeres dronning siddet på tronen?
Gud velsigne Hendes Majestæt, men det rager mig en tøddel nu.
Jeg bor hér.
Ja, Rankin elsker Frankrig og franske produkter.
Det har jeg hørt i mange år.
I elsker Frankrig og franske produkter.
Ja, jeg elsker jeres oste og vin. Er det forkert?
Det er ligesom couscous og Marokko. Det er synd, der er marokkanere.
Frankrig er ikke kun vin og camembert.
- Rankin er gift med en franskmand. - Den klassiske undtagelse.
- Ja, det er mig. - Du er så principfast, Joubert.
Jeg elsker franskmænd. Værsgo!
Det dufter godt.
Jeg spiser ikke kød. Jeg er vegetar.
- Det skulle du have sagt. - Jeg er ikke sulten. Bare rolig.
- Giv hende nogle nødder. - Jeg spiser lidt wasabi.
Jeg vil gerne vide, hvordan du holder dig så slank.
Jeg spiser ikke efter klokken fem.
Det er sket. De har dyrket sex, og det hele er min skyld.
Hendes mand mærker ingenting.
Men du er vel komplet ligeglad.
Ja, Delphine... Jeg har svært ved at koncentrere mig.
Det er også svært for mig. Jeg savner også dig.
Jeg tænker på dig. Hej.
- Goddag. - Hej.
- Er det skraldedag? - Ja.
- Går det godt? - Ja, hvad med dig?
- Og studierne? - Jeg kan ikke koncentrere mig.
Ville det ikke hjælpe, hvis du inviterede din kæreste?
- Tror du det? - Ja, det tror jeg.
- Du har måske ret. - Hav det godt.
- Hej. - Farvel.
Vent lidt...
Ja? Hej, mor.
Nej, jeg er ikke forpustet. Nej, jeg løber ikke.
Jeg læser. Det ved du godt. Ja, det har hun fortalt mig.
Godt...
Vi høres ved, mor. Hej.
- Bliver du her ikke? - Det kan jeg ikke.
Bliv her nu.
Jeg ville sige: "Det er ikke for sent at gøre det hele om igen."
"Du er ved at fortabe dig i en historie uden fremtid."
"Han vil knuse dig, som Rodolphe knuste Bovary."
"Døden venter, Gemma... Døden venter."
- Goddag. - Goddag. Er alt vel?
Ja. Et snoet baguette og to croissanter, tak.
- Og Deres mand? - Han er i London.
- Arbejder han? - Ja. Hvad med Deres søn?
- Han er lige så dum som altid. - 3,60, tak.
Værsgo.
- Tak. Hej igen. - Farvel.
Croissanterne...
- Hvad var det? - Mus.
- Hvad? - Mus. Hvad er du bange for?
Nej, jeg hørte skridt. Vent...
Rolig, Hervé! Der er ingenting.
- Der er ikke nogen. - Nej, han kommer først på søndag.
Jeg har ikke lyst til at tale om det.
- Hvorfor bliver du hos ham? - Det er mit problem.
- Hvis du forlader nogen, er det mig. - Hold nu op med at være alvorlig.
Det kan ikke vare ved, og derfor er det godt.
Hvordan kan du være så kold?
- Hør her... Jeg er lykkelig med dig. - Men jeg elsker dig.
- Forstår du det? Jeg elsker dig. - Elsker du mig?
- Hvad laver du? - Jeg tænker.
- Midt om natten? - Sådan er det bare.
Er det Gemmas croissanter? Har du spist dem?
- Overhovedet ikke. - Nej? Bare tænk videre.
Jeg går en tur med Carrington.
- Far? Har du 20 euro til en bog? - Skal du købe en bog?
- Ja, til skolen. - Hvilken bog?
- En roman af Turgenjev. - Carrington! Kom så.
- Kom nu! - Far?
- Ja. - Pengene.
Vær en god hund.
Hej. Nej, du kommer ikke med.
Vent lidt...
Vi har en time.
- Statuen! - Hvad?
- Den er dyr. Min mor bliver gal. - Min mand kan lave den.
- Er du sikker? - Det er hans job.
Kan du virkelig ikke blive?
- Kommer du med mig til London? - Til London og til verdens ende.
Hvordan stopper man et forhold, som ikke er ens eget?
Først forsøgte jeg med tankeoverføring.
Forlad ham nu, Gemma. Drop det lille fjols.
- Goddag! - Goddag.
Jeg vil gerne have to croissanter, et traditionelt baguette-
- og nogle madeleinekager.
- Javel... Hvor mange? - Fire, tak.
- Har Deres mand det godt? - Ja, han kommer nok forbi.
- Jeg tager til London i overmorgen. - Skal De arbejde?
- Ja. - Bliver De væk længe?
- Nej, desværre. - Hvorfor det?
- Er De træt af vores land? - Det angår ikke dig.
Nej, men jeg har brug for luftforandring.
5,60, tak. Værsgo.
- Hej! - Hej.
Hun ser lykkelig ud.
Stakkels Charles... Han er sød og hengiven.
Hvis jeg bare havde gjort det af mandlig solidaritet med Charlie.
Men sådan er det ikke. Jeg var bare ude af mig selv.
Så kom jeg i tanke om Rodolphes brev i "Madame Bovary".
"Når De læser disse triste linjer, er jeg langt borte."
"Jeg bør ikke se Dem igen. Glem mig, Emma!"
"Hvorfor skulle jeg møde Dem?"
"Hvorfor var De så smuk? Adjø."
"Adjø"...
- Regning, regning... - Skønt.
Regning, regning...
"Hvorfor mødte vi hinanden? Hvorfor var du så smuk? Adjø! Hervé."
- Læg en besked... - Hvad er det for et brev?
Fandens!
- Hvem er det? - Det er bare en nabo.
Du er her for at læse til eksamen. Er du sikker på, du læser?
Lad være med at tale, som om jeg var ti år.
Hvor er Cupidostatuen? Jeg har ledt efter den overalt.
- Cupidostatuen? - Den er det eneste, jeg kan lide her.
- Den fik bare en mindre skramme. - Undskyld?
Bare rolig. Den er til reparation hos en englænder, der bor her.
- En englænder? - Han er dygtig.
Hvordan kan en englænder reparere et stykke porcelæn-
- som har overlevet tre revolutioner og to verdenskrige?
Jeg tør ikke engang forestille mig, hvordan det skete.
Hvem er hun?
"Jeg kan ikke tage til London. Jeg skal til Paris. Vi ses. Hervé."
Florence de Bressigny. Goddag. De har vist en lille Sèvres-statue.
Ja, en porcelænsfigur fra Sèvres. Restaurerer De ikke kunstværker?
- Jo, men... - Det er en porcelænsfigur.
- Min søn sagde, at De havde den. - Jeg kender ikke Deres søn.
Han sagde, at De havde den, og at De boede på den her adresse.
Jeg kender ikke noget til en porcelænsfigur.
Det lyder meget bekymrende. Men jeg må vel tro på Dem.
Jeg bor i Paris. Her er mit kort. Jeg holder meget af den statue.
- Farvel, monsieur. - Farvel.
Min plan lykkedes.
I dag ville jeg gerne slette det triumferende øjeblik.
- Siger navnet "Bressigny" dig noget? - Nej. Hvorfor?
Hun talte om en porcelænsfigur. Siger det dig noget?
Nej.
Hun nærmest anklagede mig for at lyve og at stjæle.
- Det var virkelig pinligt. - Kan vi tale sammen, Charlie?
- Jeg må fortælle dig noget. - Virkelig? Jeg vil ikke høre det.
Hvad laver du? Tal med mig, Charlie.
Hvad? Du er godt nok fræk.
Du har ignoreret mig i ugevis, og nu vil du tale.
- Jeg vil ikke tale med dig. - Hvor skal du hen?
- Hvornår kommer du hjem? - Det ved jeg ikke.
Gus!
Hvad laver du her? Er du faret vild?
Kom, min ven.
Slap af, Gus.
Gemma!
Carrington? Slemme hund... Tak for det, Martin.
Hvordan går det? Vi har ikke set Dem i ti dage.
- Jeg havde brug for at være alene. - Går det godt?
- Ja. Har De tid et øjeblik? - Selvfølgelig.
- Godt. Kom ind. - Bliv hér, Gus.
- Vil De have en kop te? - Ja, meget gerne.
Er De endelig begyndt at læse "Madame Bovary"?
Ja, jeg fandt den i Rouen. Det er nok på grund af titlen.
- Jeg ville vide, hvad den fortalte. - Kan De lide den?
Der sker ingenting, men den er interessant alligevel.
Lige netop.
Jeg modtog det her.
Det er et brev fra Mme. de Bressignys advokat.
Hun beder Dem returnere en statue.
Jeg har ikke stjålet den, men jeg kan ikke finde den.
- Men hvad kan jeg gøre? - De kunne hjælpe mig med at svare.
- Jeg er ikke god nok til fransk. - Jeg skal forsøge.
- Værsgo. - Godt...
Jeg starter med "Kære advokat"...
"Med henvisning til Deres brev...
"Deres brev...
"Med henvisning...
"Vi skriver dette brev, fordi vi ikke forstår...
"Vi skriver dette brev til Dem, fordi vi ikke forstår...
"Vi forstår ikke...
...Deres...
"Vi forstår ikke...
...Deres insisteren." "Vi forstår ikke Deres insisteren."
"Vores holdning er som følger...
- Hvad er det? - Det er en mus!
Hvorfor er der så mange mus? Det er utroligt. Tag den her!
- Det er et rigtigt museår. - Har De dræbt den?
Ja. Skulle jeg ikke det?
Jo... men det kom bag på mig.
- Skraldespanden er i køkkenet. - De er over det hele i år.
- Hvad er det her? - Det er til musene.
Jeg sagde jo til Dem, at man ikke skal bruge gift!
- Det var en mand i Rouen... - Han er en idiot!
- Det er farligt! - Jeg kan ikke holde dem ud.
Det kan volde en grusom død. Det er arsenik! Arsenik!
Har De ikke læst symptomerne i "Madame Bovary"?
- Hvad med brevet? Vil De ikke? - Nej, jeg kan ikke.
- Jeg kommer om et par dage. - Godt.
- Hej. - Hej, Gemma.
Lad mig præsentere dig for Patrick. Patrick? Det her er Gemma.
- Gemma! - Hej, Patrick.
- Kender I hinanden? - Ja, det gør vi.
- Jeg har travlt. - Ja...
- Hvor sjovt. Alle kender alle. - Hvordan har I mødt hende?
- Vi mødtes i byen. Hendes mand... - Mand?
Han restaurerer møbler.
- Er hun gift? - Ja, og hun er meget flittig.
- Gemma... - Hvad laver du her, Patrick?
Godt. Vi kan åbenbart tale sammen. Mark og Wizzy var Pandoras venner.
- Men de har taget mit parti. - Dit parti?
Det ved du selvfølgelig ikke... Pandora og jeg er separeret.
Jeg er officielt en fri mand.
Hvad med en tur til havet? Honfleur, Deauville...
Nej, jeg er optaget.
Frankrig har været godt for dig. Du ser fantastisk ud, Gemma.
Skrid, Patrick.
Det er smukt malet.
Gemma bad mig følge med til Rouen og se Mme. de Bressignys advokat.
Vi skulle mødes i domkirken. Jeg blev overrasket.
Det var et uventet mødested. Gjorde hun det med vilje?
I "Madame Bovary" skulle Emma også mødes i Rouens domkirke.
Det var før hendes droschetur-
- og den smukkeste erotiske scene i 1800-tallets litteratur.
Hun dyrkede faktisk sex i en drosche, og turen var meget lang.
Det passer ikke.
Hvad sker der?
- Vil De bestille? - Madame tager havtasken.
Jeg tager en rød oksefilet. Kan vi se vintjeneren?
Jeg har hørt om stedet.
- Det bliver spændende. - Patrick? Jeg er gal på mig selv.
Jeg kunne ikke modstå dig.
Du har ikke ændret dig. Du siger ting, du ikke mener.
Jeg er bare noget tilbehør såsom dit ur eller din kuglepen.
Det må ikke ske igen. Sådan er det.
Javel...
Det er mig, Charlie.
Jeg har lige fundet Cupidostatuen, og...
Du har repareret den, selv efter det jeg har gjort.
Hør her...
Jeg savner dig, Charlie.
Jeg er ked af det. Jeg forventer ikke, du tilgiver mig.
Jeg vil gerne se dig igen.
Jeg elsker dig.
Hej, Martin. Jeg ved godt, at jeg ikke kom i Rouen forleden.
- Ja, det ved jeg. - Undskyld mig.
- Der opstod... - Det kaldes vist en forhindring.
Ja. De må ikke være sur. Vil De have et glas?
Men... De har jo fjernet det hele.
Ja, jeg vil skabe orden i mit liv.
Jeg vil betale min gæld og stoppe alt det her.
- Jeg forstår ikke, hvad De mener. - Nej.
Jeg vil fraråde, De gør noget, som De vil fortryde.
- Fortryde? Jeg fortryder ingenting. - Tak.
- Siden Rodolphe forlod Dem... - Rodolphe?
Åh, Gud...
Det var Dem, der skrev brevet.
Det var Dem. De skrev det, gjorde De ikke?
- Hvorfor? - Fordi jeg var bekymret for Dem.
Der sker nøjagtig det samme for Dem. Deres ry, Deres gæld, Deres elskere.
Til sidst begår hun selvmord. Det lyder skørt, men tro mig...
Der er tidspunkter, hvor livet kopierer kunsten.
De er fuldstændig vanvittig.
Jeg kunne aldrig begå selvmord for en sølle gæld.
Jeg er ikke hende.
- Jo, mere end De tror. - Martin! Jeg er ikke madame Bovary.
Få det ud af hovedet. Jeg er mig.
Jeg er fri. Jeg kan sagtens blive lykkelig.
Jeg ville gerne tro Dem.
Vi ses.
Er du overrasket? Nogen har sat den her udenfor.
Sikke et fjols... Hvad vil du? Diskuterede vi det ikke i går?
Må jeg komme ind?
- Hvad har du tænkt dig? - Jeg ved det ikke.
Det kommer an på Charlie. Jeg vil nok bare være alene.
Jeg har tænkt over det, Gemma. Du har fuldstændig ret.
Jeg er en idiot og en løgner. Jeg er virkelig langt ude.
Ja?
Det er synd, for jeg ved, vi kan være lykkelige sammen.
Men det vil aldrig ske, for du tror ikke på mig.
- Ja? - Jeg kan ændre mig.
Jeg lover det. Alting bliver anderledes.
- Hvordan det? - Flyt hjem til mig i London.
Det vil aldrig gå.
Tror du på skæbnen?
Det er ikke tilfældigt, vi stødte ind i hinanden igen.
Der er englænderen.
- Charlie er tilbage. - Godt.
Hjælp!
Hjælp! Min kone... Det er Gemma.
- Hvad så? Arsenik? - Hvorfor tror du det?
- Var det ikke det? - Nej, slet ikke.
- Hvad var det? - Hun blev kvalt.
- Kvalt? - Ja, kvalt... i et stykke brød.
Hende der Wizzy... Hun kunne have udskudt sin fødselsdag.
- Vi deler din sorg, Charlie. - Tak.
- Må jeg tale med dig? - Ja.
- Det var mig, der dræbte hende. - Hvad?
- Hun døde på grund af mit brød. - Hold nu op. Det var min skyld.
Hvad?
- Der er englænderen. - Charlie er tilbage.
Hvad laver du? Lad hende være!
Du rører ikke min kone! Forstår du det?
Det var ikke din skyld. Det ved du godt.
Det var min skyld. Jeg ødelagde det hele.
Tro mig. Jeg mener det. Flyt hjem til mig.
Det vil jeg ikke, Patrick. Jeg elsker dig ikke.
Det må du ikke sige. Det passer ikke, Gemma.
Du har elsket mig før, og du kan elske mig igen.
Hvad er der? Træk vejret.
Træk nu vejret.
Slap af. Et, to...
- Godt... Er du klar? - Slip hende!
Hvad laver du?
- Du rører ikke min kone! - Du misforstår det.
Du rører hende ikke. Forstået?
- Hold nu op, Charlie! - Du rører hende ikke.
Hold nu op! Charlie...
Der kan komme regn i aften.
Jeg ved ikke, om jeg vil til Rankins fest.
Jeg burde tage mig et bad og gå en tur med Carrington.
Jeg har bestemt mig for at sælge huset.
Jeg går tilbage til Charlie.
Ja, det gør jeg.
Jeg glæder mig... til mit nye liv.
Jeg har savnet de røde busser.
Tør fødderne, Julien.
Har I set naboerne?
- De er russere. - Russere?
- Ja, og hun har en flot røv. - Julien!
Gæt, hvad de hedder. Det begynder med et "K".
Det er en tragisk historie. Hun kastede sig ud foran et tog.
- Anna Karenina? - Ja, bortset fra de hedder Kalinin.
- Det er næsten det samme. - Utroligt!
Ja... det er vildt.
Nej, de er ikke russere. De er fra Rouen og hedder Mercier.
Du gjorde mig bange, dit fjols. Du er virkelig dum.
Goddag.
Jeg er jeres nabo.
- Sig bare til, hvis jeg skal hjælpe. - Det er meget venligt.
- De taler flydende fransk. - Tak, det gør De også.
- Hvor har De lært det? - Det har jeg i skolen.
Lad mig hjælpe. Jeg insisterer. De har ingen accent.
- Det har De heller ikke. - Det er normalt. Jeg er herfra.
- Er De født her? - Ja.
Jeg hedder Joubert.
Martin Joubert.
Jeg kom tilbage for syv år siden for at overtage min fars bageri.
Laver De særligt brød uden gluten og salt?
Mit brød er ikke fedende.
Jeg er kendt for La croquinette med flere slags korn.
Men jeg laver også piroshki med skinke... og ost.
Virkelig?
Har De læst "Anna Karenina"?
- Det er en stor roman. - Ja.
Rikke Schultz www.btistudios.com